Kõigepealt, mis on Teie peamised muljed sellelt sessioonilt siin?
Ma arvan, et siin on valitsenud hea vaimsus.
Kõik läks väga hästi ja kergelt,
ei olnud mingeid segavaid tegureid.
Ei olnud suuri arvamuste erimeelsusi,
vaid on näha, et Balti Unioonis on väga üksmeelne kogudus.
Ja ma arvan, et me oleme andnud
administratsioonile kindluse jätkata sellel teel.
Te olete osalenud paljude unioonide peakoosolekutel.
Kuidas paistab Balti Unioon väljapoole?
Ma arvan, et teil on väga head juhid,
kes valdavad modernseid kommunikatsioonivahendeid,
olles võimelised esitama väga komplekseid teemasid,
nagu eelarve ja majanduskavad,
kuid ka evangelism ja koolitus.
Ja nad teevad seda väga atraktiivsel viisil.
Ma olin väga rahul nende raportitega,
mida me nägime eile hommikul.
Ma arvan, et need olid väga esinduslikult tehtud,
nii välise vormi poolest kui ka sisu poolest.
See kõik näitab, kui head tööd on Balti Unioonis tehtud.
Vaadates tagasi möödunud kahekümnele aastale,
on kogudusega liitunud 8800 uut liiget
ja see on fantastiline.
Ning ka koguduste poolest oleme me kasvanud
44-lt kogudusele 88-le kogudusele.
Nii et koguduse kasv viimase kahekümne aasta jooksul on midagi,
mille eest võime väga tänulikud olla.
See ongi andnud minu jaoks tooni sellele sessioonile.
Me oleme õnnelikud nende raportite üle
ja võime tõesti öelda,
et kogudustes on viimase viie aasta jooksul palju tööd tehtud.
Kuid koguduseliikmete arv on ikkagi kahanemas.
Mis võiks olla selle põhjuseks?
Ma arvan, et esmalt on teie ühiskond muutunud läänelikumaks,
kus inimesed kulutavad enam aega oma tööde
ja materialistlike asjade peale.
See toob endaga kaasa ohu,
et me muutume passiivsemateks
ning me hakkame käima kirikus vaid hingamispäeviti,
peale mida läheme koju ja sellega kõik piirdubki.
Nii et ma arvan, et siin on oht kiriku jaoks,
et me muutume rahulolevateks ning passiivsemateks
ja et me kaotame oma pühendumise,
mis ehk minevikus tegi meist palju misjonimeelsema koguduse.
See on midagi, mille kallal me peaksime tööd tegema,
nii pastorid, koguduse vanemad, unioonid ja liidud
et me leiaksime õiged viisid,
mis aitaksid meil püsida aktiivseina.
Seda mitte väliselt, vaid et Püha Vaim meid sellele suunab.
Seda esiteks, kuid teiseks põhjuseks,
miks me oleme liikmeid kaotanud on põhjuses,
et meie liikmeskond on olnud vanuse poolest vana.
Nii et viimase viie aasta sees
on paljud koguduse liikmed lihtsalt surnud.
On olnud sadu liikmeid, kes on läinud puhkama.
On olnud sega aegu meie kirikus,
mil koguduse liikmeskond on olnud vanem.
Arvan ka, et eile esitatud kahekümne aasta
perioodi algupoolel, üheksakümnendate aastate alguses,
oli siin palju avalikku evangelismitööd,
mille käigus evangelistid tulid väljastpoolt
ja veetsid siin mõned nädalad tehes evangeeliumikuulutustööd.
See on teatud mõttes muidugi hea meetod,
kuid samas saadakse selle abil palju inimesi
küll kirikusse sisse ja kes otsustavad liituda kogudusega,
kuid kes ei ole piisavalt juurdunud
meie tõekspidamistesse ja usku.
Ja nii ma arvan, et päris paljud tollel ajal
kogudusega liitunutest on kaotanud oma koguduses
kui kodus olemise tundest
ja ka see võib olla üheks seletuseks.
Kuid nüüd 2009. aastal oleme me sellest perioodist
üle saanud ja me vaatame ette ajale,
mil me oleme tasakaalukamad ning mil me peame keskenduma
tööle laste ning noortega,
mis on meie jaoks absoluutselt keskseks ülesandeks.
Ma usun, et uus juhtkond on teadlik sellest väljakutsest
ning nad otsivad meetodeid, kuidas järgmise
viie aasta jooksul aktiveerida koguduse noori.
Veel üks küsimus uniooni tähenduse kohta.
Sageli on kuulda koguduseliikmetelt,
rohujuure tasandilt küsimus,
et me küll mõistame, mis tähtsust on liidul,
kuid milleks on vaja uniooni.
Kuidas paistab divisjoni tasandilt,
mida Teie presidendina peamiselt ootate unioonilt?
Mis on uniooni peamine ülesanne?
Mina ootan koostööd ja et me saaksime töötada partneritena.
Adventkirikus on unioonid peakonverentsi ehituskivideks.
Nii meie peakonverentsis,
kuna divisjon on peakonverentsi osaks,
meie vaatame unioonide peale,
kes võivad olla väga tugevad
ja kes võivad kanda vastutust oma heade juhtide läbi
ja et nad suudavad ka majanduslikult toimida
ja et neil oleks vahendeid jagamaks ka maailmakirikuga,
kuna meil on ülemaailmne misjonitöö.
See ongi põhjus, miks me organiseerime oma tööd
läbi unioonide, kuna meil on ülemaailmne kirik.
Kui töö eesmärgiks oleks ainult kanda hoolt Eesti eest
ja Läti ning Leedu eest,
siis saaksime tõesti hakkama ainult liitude abiga.
Kui see olekski kõik.
Liidu juhtkond suudab juhtida kohalikku tööd,
koolitada pastoreid, kuid kuna me oleme rahvusvaheline kirik,
siis vajame me suutlikkust saata pastoreid
ja töötegijaid välja maailma piirkondadesse,
kus pole üldse kristlasi.
Me peame jagama kümnist, et see läheks ülemaailmse
misjonitöö toetamiseks.
See on põhjus, miks me oleme ennast organiseerinud,
kuna me oleme misjoniliikumine.
See on põhjus, miks meil on unioonid.
Mina ootan unioonilt, et see kannaks oma vastutust
uniooniks olemisel ja et ta teeniks oma piirkonda,
kuid osaleks ka rahvusvahelises kogukonnas.
Viimaks, mis saab siit lahkudes olema peamine soovitus
pastor Valdisele ning tema meeskonnale
vaadates ette järgmisele viiele aastale?
Esimeseks ma ütlen, et jätkake seda head tööd
koolitades pastoreid,
koguduseliikmeid ning aktiveerides noori inimesi.
See on olnud Balti Unioonile väga oluline.
Ma ütlen, et jätkake sellega
ning tugevdage seda valdkonda veelgi.
Kuid te peate ka aktiveerima koguduse tavaliikmeid.
See paistab mulle ühe peamise väljakutsena.
Et me näeksime koguduseliikmeid mõistmas,
mis tähendab olla adventkristlane.
Et jagada head sõnumit oma sõpradega tänavatel,
tööl ja kodus oma sugulastega ning tuua kogudusse sõpru,
kes võivad olla osaks meie koguduse perekonnast.
See on minu meelest suureks väljakutseks tulevikus.