Pastor Mwansa, sa oled ülemaailmse kiriku asepresident.
Kas sa kirjeldaksid oma tööd,
millised on sinu töökohustused?
Ma olen üks üheksast asepresidendist
kiriku peakonverentsi juures.
Ma vastutan järgmiste valdkondade eest:
esiteks olen Hope Channel´i esimees,
teiseks olen peakoosoleku sessioonil plaanikomitee esimees,
kolmandaks olen ma adventkiriku Aafrika Ülikooli esimees.
Lisaks olen ma aseesimeheks veel mitmes valdkonnas,
kuid lisaks tegutsen pereelu teenistuse esimehena
kui ka lasteteenistuste esimehena.
See katabki põhimõtteliselt minu funktsioonid.
Mõned sõnad Hope Channel´ist.
Kuidas sellel kanalil läheb?
Hope Channel´il läheb üsna hästi,
nii ülemaailmselt, kuid eriti USA-s,
kus see on saadaval ka DirecTV satelliitidel – kanal 368.
See on valdkond, kus meie kirik kasvab üsna kiiresti
– meedia ning selle vahendusel Jumala Sõna levitamine.
Kuhu on siit veel edasi areneda?
Tõsi on see, et kuna meedia on keskkond,
mille poole ühiskond on pöördunud,
et sealt leida informatsiooni, osta kaupu,
suhelda, siis see, kes edastab oma sõnumit
läbi meedia, jõuab väga paljudeni.
Täna siin Tartus kõnelesid sa pastoritele
edukast pastorist ning reastasid seitse omadust.
Kui nüüd lühidalt kokku võtta,
siis mis on need peamised tegurid,
mis muudavad pastori tema töös edukaks?
Esiteks, edu on midagi, mida on raske mõõta.
Kui me vaatame Piibli tegelasi,
nagu näiteks Paulus, Mooses, neid,
kes töötasid Jumala heaks, siis me näeme,
et need omadused, mis neil Jumala töös olid,
väljendavadki seda, mil moel võib Jumala teenimises
olla edukas ka täna.
Seega, pastor peab olema palveinimene.
Ka Jeesus, Paulus, Mooses – nad olid palvemehed.
Number kaks – usumees või -naine.
Piibel ütleb lihtsalt, et ilma usuta ei ole võimalik
Jumalale meelepärane olla.
Number kolm – inimene, kes on Jumala Sõna uurija.
Pastori tööks on rääkida Jumala tahtest
ja see on kõige kaunimalt talletatud Piiblis.
Seega, pastor, kes uurib Pühakirja, teab,
kuidas olla edukas tunnistaja.
Number neli – inimene, kes otsib ja päästab neid,
kes on kadunud.
Pastor on välja saadetud Jumala nimel,
et kuulutada head sõnumit sellest,
mis on Kolgata ristil juba aset leidnud.
Jumal armastas maailma sedavõrd,
et Ta päästis selle maailma.
Ja nüüd ütleb Ta pastoritele,
et nad läheksid ja kuulutaksid head sõnumit.
Number viis – inimene, kes armastab oma perekonda
ja kes kannab hoolt oma pere eest.
Pastori elus on peale Jumala teenimise ka teisi asju.
Tal on abikaasa või ka lapsed ja Issand ootab
temalt kohustuste täitmist ka nende ees.
Ja viimaks – inimene, kes armastab ja järgneb
Jeesus Kristusele.
Pastor peaks liikuma armastusest Jeesuse vastu,
mitte aga kohusetundest.
Need on need seitse punkti.
Sa reisid väga palju ja kohtud adventkoguduste
pastoritega üle terve maailma.
Milles on neil nende seitsme punkti juures
kõige suuremad vajakajäämised?
Ma arvan, et palvemeesteks olemises,
usumeesteks ja -naisteks olemises ja piibliuurimises.
Need kolm moodustavad meil globaalselt
kõige suuremad väljakutsed.
Paljud pastorid on nii hõivatud Jumala tööga,
et neil ei ole märkimisväärset aega palveks.
Vähemalt mitte selliseks palveks,
mida esitletakse meile Pühakirjas.
Neil ei ole aega selleks,
et pühendunult uurida Piiblit.
Ja siis – usk ei ole lihtne.
Usk on midagi, millesse peab sisenema,
selleks et näha tulemusi.
Lisaks, meie pastoritel on mõnikord raskusi
leida aega oma perele. See on väljakutse.
Üldiselt on paljud neist hõivatud teenistusega
nagu hingede võitmine
ja loodetavasti armastavad nad Issandat.
Sa mainisid ka ebapiisavat aega Pühakirja seltsis.
Kuid me peame ennast adventistidena ju raamaturahvaks.
Kas see probleem on siis midagi uut?
Raamaturahvaks olemine tähendab midagi muud,
kui et keegi arendas välja piibliuurimise,
milles me õpime tekstid pähe
ja oleme võimelised neid ette lugema.
See ei tähenda aga sügavale kaevumist.
Sügavale Piiblisse kaevumine tähendab Piibli lugemist,
kuniks sa kuuled värsket häält Jumalalt.
Häält, mis ütleb, et see on värske minu hingele.
See tähendab Pühakirja uurimist,
see toidab inimese hinge.
Päheõppimine on lihtsalt tõe tunnistuste tunnistamine.
Peakonverents ja president Wilson on keskendunud
äratusele ja reformatsioonile.
Mida nende sõnade all täpsemalt mõeldakse?
Selle mõte on, et peakonverents kutsub inimesi
täielikule pühendumisele isikule,
Jeesusele Kristusele,
selle tulemuseks on muutunud elu.
See on äratus.
Ärkamine tuleb mõttest,
et miski on surnud ja sa äratad ta ellu.
Me oleme kõik üles äratatud,
kui Jeesus on meie südames,
kus Ta hakkab seda uuendama.
Seega on ärkamise mõtte keskmes Jeesus Kristus.
Tee reformatsioonile on samuti Jeesus Kristus.
Jeesus on alfa ja omega kõiges, millel on tegemist usuga.
Seda peakonverents rõhutabki.
Ma annan nüüd hetkeks hääle võimalikule skeptikule.
Kuidas jõuda selle punktini, kus jõutakse ärkamise
ja reformatsioonini. On see saavutatav läbi programmide?
Programmid on vahendid, mille kaudu me edastame sõnumit.
Äratuse keskmes on inimeste toomine risti jalamile
ja me toome nad sinna, kui me avame neile Pühakirja.
Pühakiri ise ütleb, et te õpite seda,
kuna te arvate selles elu olevat,
kuid siis ütleb Jeesus, et Tema on see,
kes annab meile elu.
See peaks olema Johannese 5:39.
Kuid te ei tule minu juurde,
kust te peaksite elu saama.
Nii et tõeline ärkamine on võime lubada
Jeesusel elada oma südames,
et Ta saaks kujundada mind Jumala näo sarnaseks
ja jätkata minu igavese elu kindlust läbi Tema surma.
Suur tänu, pastor Mwansa.
Ma soovin sulle turvalist kodureisi!
Ma olen nautinud aega Balti unioonis
– Leedus, Lätis ja Eestis. See on olnud minu eesõigus.
Tänan.