Bertil Wiklander, me oleme sinult kuulnud tõsiseid sõnumeid.
Üks sõna, mida sa kordasid, oli alandlikkus. Miks selline sõnum?
Ma arvan, et sellepärast, et Piiblis on see Kristuse iseloomu keskmes.
Paljudes Jumala Sõna kohtades on meid julgustatud olema alandlikud – alandlikud Jumala ees, üksteise ees.
Alandlikkus on Piiblis väga lähedal armastusele. Armastus lisab ehk pisut rohkem aktiivsust sellele sõnale.
Alandlikkus on meeleseisund: kuidas me mõtleme endast – alandlikult – ja teistest – kaastundega,
abistamissooviga, sooviga kanda teiste koormaid.
Jumala suhtes oleme alandlikud, kui alistame end Talle ja loodame Temale.
Armastus muutub alandlikkuse aktiivseks väljenduseks.
Ma leian, et see on Piiblis väga keskne, ja Jeesuse iseloomus.
Ma tean, et on olemas alandlikke inimesi. Ma olen neid kohanud, neid ei ole paju. Ma tahaksin ise alandlik olla.
Aga ma tean, et ma muutun ajuti väga emotsionaalseks ja kaotan kontrolli enda üle ja see tähendab, et
mul on raskem alandlik olla. Mul on rahunemiseks ja palvetamiseks aega vaja ja siis see toimib taas.
Kuid ma olen näinud inimesi, kel on and olla alandlik kogu aeg ja ma näen neis peaaegu Jeesust.
Ma soovin, et me oleksime inimestena alandlikumad ja räägiksime siiski tõde vapralt, avatult ja suure veendumusega.
Sa ütlesid, et alandlikkus on Jumala and. Näib, et mõni inimene on nii sündinud. Kas alandlikkust saab õppida?
Me oleme väikerahvad ja me peame end uhkeks. Kas me võime alandlikkust õppida?
Ma arvan, et jah. Ma usun, et sul on ka õigus, et mõnel on sellised geenid, neil on olemuses olla alandlik,
vaiksemad, mitte uhked ega ülbed. Mõnel on lihtsam ülesanne õppida alandlikkust kristlikus kontekstis.
Kristlik alandlikkus on rohkemat kui üldine alandlikkus. On inimesi, kes ei ole kristlased, kuid nad on alandlikud.
Kristlik alandlikkus tähendab aktiivse tähelepanu ülesnäitamist teiste vajaduste suhtes,
see tähendab ohverdamist teiste huvides. Kristlik alandlikkus on osa Jumala lunastusplaanist.
Sel viisil Ta päästab inimesi: Kristuses, kes oli alandlik; teiste inimeste kaudu, kes näitavad üles alandlikkust.
Ma usun, et on inimesi, kes on sündinud vähese alandlikkusega, nad on sündinud uhketena.
Nende jaoks tähendab see rohkem tööd alandlikkuse nimel. Kuid ma usun, et see on võimalik.
Nad ei pruugi saada täiuslikuks, kuid nad võivad kujundada oma iseloomu nii, et see saab rohkem Kristuse-sarnaseks.
Mõnikord õpetab elu vigade, pettumuste, šokkide läbi, mida me kogeme ja mis võivad meie
südamesse väga sügavale minna. Ma tunnen väga uhkeid inimesi, kes on muutunud.
Ma tean ühest kogudustest ühte meest, kelle naine oli adventist. See mees oli väga jäme oma naise suhtes.
Ta ei olnud kristlane, narris teda, oli karm tema suhtes. Tema oli alati vaikne, alandlik ja armastav.
Ühel päeval see karm mees muutus. Ta tuli kirikusse ja ütles, et ta tahab
oma käitumise pärast vabandust paluda. Ma usun, et see võib juhtuda.
Ma usun, et Püha Vaim saab inimeste iseloomus imesid teha. Me võime vanale teele tagasi vajuda,
nii et kui keegi ütleb, et ta ei ole enam uhke, võib ta siiski tagasi vajuda vanale rajale,
kuid ma arvan, et tal on kergem uuesti uus suhtumine üles leida.
Ma ei pea silmas, et alandlikkus on nagu seadus, kus me peame tahtejõuga pingutama,
et saada heaks inimeseks. See kõlab nagu enesepäästmine.
Vahend, mida peaksime Kristuse-sarnaselt alandlikuks saamise teel kasutama,
on Püha Vaim ja pühendumine Kristusele. Jumala Sõna lugemine, regulaarne palveelu,
kui me räägime Kristusega, ja kaasatus misjonitöös – see on imeline viis alandlikkuse õppimiseks.
Sest me õpima usaldama Jumalat, mitte enda oskusi ja võimeid.
Ainult Jumal saab viia selleni, et inimesed mõistavad tõde.
Ma arvan, et alandlikkuse rõhutamine ja kõne, mille sa peakoosoleku alguses pidasid,
lõid hea vundamendi kogu üritusele. See on alati nii, et inimesed tulevad erinevate ootustega
ja võimalik, et õhus on juba enne konflikt. Mis sa arvad sellest peakoosolekust, mis nüüd läbi on?
Ma olen sinu kirjeldustega nõus. Ma usun, et see sessioon oli hea.
Siin esitati häid aruandeid ja oli häid diskussioone. Balti unioonis toimub palju head.
Siin on stabiilne majandus, siin on üsna palju ristimisi, võrreldes teiste unioonidega.
Alati saab paremini ja me võime paremaks muutuda, aga ma olen väga tänulik selle eest,
kuidas Jumal on siinse koguduse tööd õnnistaud.
Meil on häid ilmikliikmeid ja pastoreid. Me vajame hariduse edendamist.
Pastorid vajavad head hariduslikku ettevalmistust, sest elu on tänapäeval väga kompleksne
ja paljudel koguduseliikmetel on kõrgharidus, nad töötavad juhtivatel kohtadel ja selleks,
et neid koguduse töösse kaasata, peab pastor suutma nendega suhelda.
Kui pastoril on vähe haridust, siis ma kardan, et ta ei ole suuteline veenma hästiharitud liikmeskonda
misjonitöösse panustama. See on midagi, millele peame mõtlema.
Sessioon oli üldiselt hea. Organiseerimiskomitee ja nimetusnõukogu töötasid.
Enamasti oli nimetusnõukogus erinevaid arvamusi. Oldi viisakad ja austati üksteist, me palvetasime palju.
Kuigi kõik ei pruugi tulemuste kõigi detailidega rahul olla, töötasime avatud süsteemi järgi
ja lõpuks otsustas enamus, mida teha.
Kui asi tuli üldkogu ette, võeti see vastu. Ühel korral saadeti ettepanek tagasi.
Minu mäletamist mööda ei ole seda varem Balti unioonis juhtunud, alates 1999. aastast,
kui ma siin esimest korda olin. See oli minu neljas peakoosolek viimase 20 aasta jooksul.
Mind on alati hämmastanud, et siin unioonis on delegaadid alati väga vaiksed ja alandlikud.
Ses mõttes, et nad ei esita vastuväiteid. Sel korral oli see muutunud.
Täna näeme, et on erinev vaimsus, on erinevaid arvamusi.
Me ei tohiks lasta end sellest häirida või seda nõrkusena tajuda, see näitab, et inimesed on rohkem kaasatud.
Nad on protsessi sees, neil on arvamus, nad tahavad võidelda selle eest, mida nad usuvad õige olevat.
Meie kogudus on väga avatud, meil on demokraatlik protseduurikord, mis annab delegaatidele võimaluse
rääkida, tulla komitee ette ja oma arvamus välja öelda. Kuus inimest tuli eile nimetusnõukogu ette,
nad olid heas vaimus. Ma olen olnud nimetusnõukogus, kus protestijaid oli 20
ja siis me valisime uue kandidaadi ja ka selle vastu protestis 20 inimest.
Ma arvasin, et see on üsna okei. Ma ei näe, et siin oleks olnud raskusi.
Aga ma olen tähele pannud, ütlesin seda ka oma jutluses, et viimasel ajal on kasvanud pinge,
eriti ühes liidus, erinevate gruppide vahel. On erinevad arvamused teatud teemade suhtes,
erinevad rõhuasetused kesksete teemade suhtes: Ellen White'i roll, erilised adventistlikud doktriinid.
Me peame selle pärast hoolt kandma, me ei tohi lasta sel lihtsalt olla,
sest see võib tekitada suurema lõhe. Me peame kokku saama ja rääkima üksteisega ja jälile saama,
mis meid lahutab. Mõnikord peame erinevusi aktsepteerima.
Ma usun, et kogudusel on kõrge lagi ja meil on ruumi erinevateks arvamusteks ja rõhuasetusteks.
Aga meie usu kese peab olema selge, alusteadmised Piiblist peavad olema ühtsed, detailides võime
teatud kirjakohti erinevalt tõlgendada, kuni me toetame kogudust ja oleme kogudusele lojaalsed.
Nüüd on unioonil uus president David Nõmmik Eestist ja uus peasekretär Guntis Bukalders Lätist
– me võime öelda, et on toimunud põlvkondadevahetus. Mida sa noorematelt juhtidelt ootad?
See on hea küsimus. Aitäh. Kindlasti on see põlvkondadevahetus.
Me saavutame midagi, mida meil enne ei olnud, ja me võime kaotada midagi, mis seni on olnud.
Me saavutame parema kohanemise noorte mõtlemisega tänapäeval ja üldiste trendidega ühiskonnas.
Ehk isegi tehnoloogia valdkonnas näeme edasiminekut. Guntise teadmistega saame ehk midagi koguduses tehtud.
Ma arvan, et nad on mõlemad väga kogenud ja kindlameelsed inimesed, kuigi nad on nooremad kui vana juhatus.
Ma usun, et palju vanast vaimust jääb alles.
Meil on kõrgesti haritud juhid. Mida nooremad pastorid, seda tavalisem on,
et neil on hea haridus – see on abiks. Mõned asjad, mida on vaja teha nii nagu vanasti,
räägin ka iseendast, sest ma kuulun ise ka vanemasse põlvkonda: ma arvan, et me olime minevikus
rohkem orienteeritud inimestele, sest me kasvasime üles maailmas, kus me pidime inimestega rääkima üks ühele;
tänapäeval näen, et pastorid toetuvad rohkem mobiiltelefonidele, skaibile, moodsale tehnikale.
See muudab teatud viisidel efektiivsemaks, aga kui sa ei ole ettevaatlik, võid kaotada isikliku suhte.
Ma usun, et Püha Vaim töötab inimeselt inimesele kontakti kaudu. Ma loodan, et uus juhatus ei unusta seda.
Mul ei ole põhjust arvata, et nad unustaksid, aga ma loodan, et nad peavad seda meeles mineviku õppetunnina.
Valdis Zilgalvis ja Andrejs Arinš on mõlemad suhetele orienteeritud, nad on väga lahked.
See on loonud siin unioonis lahkuse õhkkonna – kõik need head omadused, millest koosnevad Vaimu viljad.
Ma soovin, et see jätkuks. Me ei ole ainult managerid, administraatorid, me peaksime suutma
säilitada pärandi, mille vanad juhid maha jätavad. David ja Guntis ja Zigurds toovad selle esile
ja hoiavad alles – olen selles kindel. Kuid nad teevad selle omal viisil, igaühel on oma isiksus.
Mulle meeldib, kuidas peakoosolek läks. Ma eeldasin, et pastor Valdis soovib pärast 25 aastat leida
koguduses mõne teise tegevuse, enne kui ta mõne aasta pärast pensionile läheb.
See aeg annab talle aega planeerida oma emerituuri.
Muutus on hästi läinud. Valitud inimesed teevad head tööd. Divisjonis ootame head koostööd.
Olen juba kirjutanud kolleegidele divisjonis, paljud on vastanud, et nad on tulemusega väga rahul.
Me oleme kuulnud, et sa ise oled otsustanud presidendiametist lahkuda. Miks?
Palju põhjuseid. Mõistsin, et saan septembris 68-aastaseks, 65 on Rootsis pensioniiga,
ma olen pensioni juba pea neli aastat saanud. See tuletab mulle kogu aeg meelde, kus ma olen.
Ma ei ole kunagi arvanud, et ma jätkan kuni 68-aastaeks saamiseni. Mu abikaasa soovib minuga rohkem aega
ja ma jagan seda tunnet. Oleme sellest rääkinud ja jõudud arusaamisele, et see on õige otsus meie jaoks.
Olen divisjonis teeninud 19 aastat ja see on pikim aeg, mil TEDis ükski president on teeninud.
See ei ole midagi, mille üle ma uhke olen, oluline on, et divisjonil oleks parim juhatus.
Ma olen kindel ja veendunud, et on inimesi, kellest ma tean – ja loodan, et ka kogudus teab –,
kes võiksid üle võtta ja kes teeksid head tööd.
Mul on palju huvialasid. Mulle on alati meeldinud muusika. Ma loodan, et saan rohkem mängida klaverit.
See pakkus mulle nooremana suurt naudingut. Ma olen vana Vana Testamendi piibliõpetlane,
soovin uurimistööd teha, kirjutada ehk raamatuid, vähemalt artikleid. Avaldada midagi koguduse ajakirjades.
Olen avatud kutsetele õpetama või jutlustama. Mul on koguduse suhtes suur kirg.
Ma olen neljanda põlve adventist. Mu isa oli pastor ja uniooni president.
Mu vanaisa oli evangelist, liidu president erinevates liitudes.
Mul on juured, mis annavad mulle tugeva aluse.
Ma tahaksin näha, et seitsmenda päeva adventistide kogudus täidaks oma suurt ülesannet
ja oleks ühiskonnas kõneaine. Et me ei oleks tundmatud ühiskonnas.
et need on hullud või sekt. Ma soovin, et nad mõtleksid meie koguduse nime kuuldes,
Ma soovin, et kui inimesed kuulevad sõnu seitsmenda päeva adventist, ei mõtleks nad,
et nad on toredad inimesed, nad tunnevad oma Piiblit, nad tunnevad oma Päästjat.
Me võime selle eesmärgini jõuda, siis me oleme kaugele jõudnud. See on minu eesmärk kuni surmani.
Ma soovin Jumala õnnistusi kõigile kogudustele Balti unioonis.